Hvorfor drepe en gammel dame og en tysk advokat?
Alle har motiv. Frøken Rognes nøkler er borte.
Hvem sin nøkkel?
Nøkkelen til kontoret. Drapsmannen forlot middagen tidlig.
Det er Cris.
Be din siste bønn, Cris.
Herregud, hva er dette? Det lekker!
Kan du hente en bøtte i kjelleren, Babben?
–Babben? –Ja!
Det er ikke koselig at familien din blir drept i adventstiden.
For å se positivt på det blir det færre som skal dele millionene.
Jeg blir i hvert fall, det gjør jeg.
Jeg har vært i alle etasjene. Cris er som sunket i jorden.
Han mistenker at jeg er på ham og ligger lavt en stund.
God morgen, alle sammen! Jeg føler meg så bra! Står til?
Hei, Bjørn! Går det bra med deg?
Jeg tar det. Erfaring er alfa og omega.
Cris Soot, jeg må stille noen spørsmål. Du blir med meg!
–Hvorfor så aggressiv? –Jeg er ikke det.
Jeg syns det. Spør en gang til på en rolig måte.
–Du er mistenkt. –Rolig. Prøv igjen.
Du er mistenkt for bestialske drap på Kranz, fetter Gard og tante Ruth.
Hva? Vi setter oss ned og snakker sammen. Vi må snakke sammen.
–Ta det med ro, Svein. –Ikke ta på meg!
Jeg skal ikke det. Sett deg, Svein.
La oss hviske litt.
Forklar deg om disse fire ubestridelige fakta:
Punkt én: Du forlot spisestuen først. Rett etter Kranz.
Herregud, jeg tisset. Bare spør Bjørn.
Bjørn?
Punkt to: Du pusset adventsstaken som fetter Gard ble slått i hjel med.
Jeg pusset den lenge før han ble drept, og satt den i peisrommet.
–Ikke sant, Bjørn? –Bjørn?
Punkt tre: Fetter Gard ble funnet like utenfor rommet ditt.
Om jeg ikke ville bli mistenkt, hadde jeg ikke drept ham der.
Det er galskap.
Ok. Jeg jaktet morderen rett før adventsstunden,–
–og der var du, andpusten og svett i pannen. Du hadde åpenbart løpt.
Jeg har svetteproblemer i pannen–
–etter at jeg fjernet svettekjertlene under armene, for å se tynn ut.
Jeg må komme i godt humør igjen. La oss synge litt, folkens.
Tante Babben, hvem møtte du i kjelleren med brekkjern?
Det var så mørkt i kjelleren. Jeg så ikke ansiktet hans.
Men jeg så hva han hadde på seg.
Bra, tante Babben.
Han hadde et urtebed på overkroppen.
–Et urtebed? –Ja, på overkroppen.
Jeg husker at han hadde noe på hoftene.
Bra. Hva var det på den hoften?
–Der hadde han en brennmanet. –En brennmanet?
–Ja. –Vil du ikke si det er pussig,–
–i og med at brennmaneter bor i sjøen, å ha en på hoften?
Jo, jeg syns det er forferdelig. Og så brenner låret.
Fantastisk, alle sammen! Gabriel, du er en engel.
–Syns du det? –Fantastisk. Det beste jeg har hørt.
Det gikk litt for begge øynene mine.
Men dere, én kvinnestemme var fløyelsmyk.
Vi skal være helt stille og la de to vakreste menneskene her få synge.
Jeg snakker om Gabriel–
–og Lykke.
Både bestyrerinnen og oppvaskmaskinen tar kvelden samtidig!
Det er viktig at moralen ikke går i kjelleren, hvis vi skal sikre arven.
–Jeg tror at det sterkeste teamet... –Er oss!
Ja visst er det oss. Vi er det!
–Denne må tas på nytt. –Er den ikke grei?
Nei, skatt. Ha i såpe etter vannet, det er for mye skum.
Skyll litt bedre, og opp med tempo.
Skatt, ikke pust med nesen. Busene dine plystrer sånn.
–Vi tar det rolig, pus. –Du bør ta det rolig.
–Jeg er det. –La oss bli ferdige.
–Vi trenger ikke konversere. –Fint.
Godt du innrømmer at var urimelig.
Jeg sa det for å slippe å høre din irriterende stemme.
Du fikk siste ordet, fornøyd?
–Du sier alltid jeg tar siste ordet. –Du skal alltid det.
Og du skal alltid påpeke det. Sånn!
–Sånn! –Sånn!
Så nær, men allikevel så langt unna.
Av alle kronvitnene på hotellet fikk vi den største kronidioten.
Vi må forstå hva hun mente.
Du følger sånne spor i postvesenet. Velkommen til min verden!
Den virkelige verden, der hver dag handler om kampen mot avskummet.
Ta ut søppelet. Fange kloakkrottene. Det tar aldri slutt.
Fanger du en rotte på mandag, slår den feite broren til på tirsdag.
Ofte spør jeg meg selv hvorfor jeg driver med dette.
Jeg kommer alltid frem til samme svar:
Jeg vet ikke.
Brennmanet...
"Brennmanet på hoften."
"Urtebed på overkroppen."
Det er han!
Det er Cris. Urtebedet er vesten. Brennmaneten er vesken.
Jeg sto akkurat og tenkte det samme.
Cris Soot! Du er arrestert for mordene på Blodfjell.
Du rappet frøken Rognes nøkler, drepte Kranz på kontoret.
Du tok drepte fetter Gard og Ruth.
Du hentet et brekkjern i kjelleren og drepte frøken Rogne.
–Det latterligste jeg har hørt! –Like latterlig som den?
Urtebed på overkroppen! Og brennmanet på hoften!
Ja, Svein. Jeg hentet brekkjernet i kjelleren.
Ja, jeg brøt opp en kiste full av julepynt!
Vi pynter til jul, Svein! Vi brer om oss med kjærlighet.
Familien har det deilig sammen, men så kommer du–
–med anklager mot familien. Som bare koser seg i julen.
Jeg tror jeg snakker på vegne av hele familien.
Vi har ikke tillitt til deg som etterforsker.
Du er verdiløs!
Det er min veske.
Det er ikke mine!
Nei. Det er frøken Rogne sine. Du stjal de under middagen.
Etter hun hadde hentet tre flasker amarone.
33 minutter senere ble Kranz drept.
Dere har tatt feil!
Om jeg hadde fått en krone hver gang jeg hørte det...
Jeg fant nøkkelen din, frøken Rogne.
Tekst: Rolf Clement Johannessen www.btistudios.com?